Deutsche Bundesbahn DB #116 006-8 HO Fir Green Scheme Class E 16 (116) Old-Time Express Electric Locomotive DCC & Sound
Novinka
Cena 13 993,00 Kč s 21% DPH
Elektrická lokomotiva modelové železnice v měřítku HO pro železniční modeláře v modelářské kvalitě - 70482 ROCO Deutsche Bundesbahn DB #116 006-8 HO Fir Green Scheme Class E 16 (116) Old-Time Express Electric Locomotive DCC & Sound, epocha IV.
■ Expresní elektrická lokomotiva třídy E 16 německé společnosti Deutsche Bundesbahn DB pro vnitrostátní a mezinárodní provoz.
■ Digitalizovaný model s digitálním dekodérem DCC MS450P22 s rozhraním 21-pin interface (PluX22) s rozsáhlými zvukovými a světelnými funkcemi.
■ První zvuková verze řady E 16 vybavená dvěma reproduktory.
■ Má 5-pólový motor se setrvačníky, který poskytuje dobré provozní vlastnosti. Tažnou sílu lokomotivy, která je poháněna přes všechny 4 nápravy, zvyšují dvě bandážovaná kola, které jsou umístěny na vnitřních pojezdových nápravách obou podvozků ve vzájemném šikmém uspořádání.
■ Precizně zhotovený model z odlitku originálu včetně mnoha fotoleptaných kovových dílů.
■ Kovový podvozek a karoserie z vysoce kvalitního vstřikovaného plastu.
■ Osvětlení interiéru kabiny.
■ Design a polep ve spolupráci s Railcolor Design/OnTrack.
■ Detailní pantografy.
■ Vysoce kvalitní a detailní potisk.
■ Detailně propracovaný model se samostatně připojenými zásuvnými díly, částečně leptané.
■ Věrné zpracování pohonného systému Buchli.
■ Potisk strojovny a kabiny strojvedoucího.
■ V digitálním provozu s individuálně přepínatelným předním nebo zadním světlem, osvětlením kabiny strojvedoucího a osvětlením strojovny.
■ Tři čelní bílé a dva koncové červené LED světlomety se mění podle směru jízdy, která lze přepínat digitálně a jednotlivě.
■ S horním LED světlometem.
■ Šachta NEM 362 s kinematikou krátkého spřáhla.
■ Délka přes nárazníky 187 mm.
Řada E 16 byla jedinou německou lokomotivou s pohonem Buchli. Po dlouhém výběrovém řízení objednala bavorská koncernová správa die Gruppenverwaltung Bayern der Deutschen Reichsbahn v roce 1923 nejprve jednu a po intenzivním zkušebním období dalších 16 expresních elektrických lokomotiv od firmy BBC pro své hlavní tratě určené k elektrifikaci s typovým označením ES 1. Stroje s uspořádáním náprav 1 Do1 byly poháněny jednonápravovým pohonem, který vyvinul švýcarský inženýr Buchli a který se osvědčil u lokomotiv SBB řady Ae 3/6ˡ.
Za celkem 52 let provozu řady E 16, která byla od roku 1968 podle nově zavedeného systému označení přejmenována na 116, se tento typ pohonu i přes nákladnou údržbu velmi osvědčil. Lokomotivy prý jezdily mimořádně hladce. V roce 1929 zakoupila Říšská dráha další čtyři lokomotivy od firem Krauss a BBC. Protože oproti prvním lokomotivám prošly některými změnami, včetně změn na rámu a nástavbě, dostaly tyto vozy sériové označení E 16.1.
Lokomotivy s rychlostí 120 km/h dosahovaly hodinového výkonu 2 340/2 580 kW a trvalého výkonu 2 020/2 400 kW. V prvních letech provozu patřily k povinnostem lokomotiv E 16 táhnout významné rychlíky z Mnichova. Většinou tahaly spěšné a rychlíkové vlaky v Bavorsku a do Rakouska. Na vrcholu své kariéry stroje táhly tři vlaky F, včetně Orient Expressu F 5/6, a 42 párů vlaků D. V době, kdy byly v provozu, táhly také dva páry vlaků F.
Na konci roku 1958 Bundesbahn konsolidovala všechny E 16 v depu Freilassing. Až do sedmdesátých let se spolehlivé lokomotivy nemohly obejít bez nich, ale ve Freilassingu se také těšily optimální péči a údržbě. V roce 1978 skončil pravidelný provoz této třídy.
Pod označením "Edition Freilassing" jsou zhotovovány vybrané modely z bývalého depa Freilassing. V roce 1905 se do lokomotivní haly s 20 kolejemi nastěhovaly první, tehdy ještě parní lokomotivy. Přibližně o 20 let později byla postavena dílna pro elektrické lokomotivy a v následujících letech následovaly další budovy. Společnost ROCO má také úzký vztah k bavorskému městu Freilassing, protože zde sídlila první německá obchodní kancelář.
Pohon Buchli-Toggle s vnitřním rámem - pohon Buchli je přenosový systém používaný v elektrických lokomotivách pojmenovaný po svém vynálezci, švýcarském inženýrovi Jakobu Buchlim. Jako plně odpružený pohon má každá plovoucí náprava samostatný motor, který je umístěn v odpruženém rámu lokomotivy. Hmotnost hnacích motorů je zcela odpojena od hnacích kol, která jsou vystavena pohybu kolejnic. Pohon Buchli byl poprvé použit v elektrických lokomotivách od 20. let 20. století a umožnil konstrukci rychlejších a výkonnějších lokomotiv, které vyžadovaly větší a těžší trakční motory. Systém minimalizuje dopad na koleje díky snížení celkové neodpružené hmotnosti. Ačkoli pohon byl velmi úspěšný během třicátých let 20.stolet, v moderních lokomotivách byl nahrazený menšími, jednoduššími pohony, které vykazují menší nevyváženost a umožňují vyšší rychlosti.
U pohonu Buchli je hnané ozubené kolo bezpečně připevněno k rámu lokomotivy a uvnitř tohoto ozubeného kola jsou dvě páky spojené s ozubenými segmenty, které do sebe zapadají. Druhý konec pák je připojen přes univerzální klouby k napínacím tyčím, které jsou pak připojeny přes více univerzálních kloubů k hnacímu železničnímu kolu. Vertikální pohyb hnacího kola má za následek pohyb ozubených segmentů díky vnitřnímu mechanismu a hnací kolo se může pohybovat v horizontálním nebo vertikálním směru vzhledem k ozubenému kolu, přičemž stále přenáší hybnost ozubeného kola. Nevýhodou pohonu byl velký počet pohyblivých dílů, které vyžadovaly časté mazání a pečlivou údržbu. V důsledku toho byl pohon Buchli používán především na lokomotivách rychlíkových vlaků, protože neexistovaly žádné jiné pohonné systémy, které by podávaly stejný výkon při vysokých rychlostech. Při vyšších rychlostech se však komponenty pohonu staly nevyváženými, což způsobovalo problémy při rychlostech nad 140 km za hodinu.
Téměř 240 švýcarských lokomotiv SBB s pohonem Buchli sloužilo přes šedesát let. Lokomotivy řady SBB Ae 3/6I byly v provozu od roku 1921 do roku 1994. Francouzské dráhy měly 100 rychlíkových lokomotiv s pohonem Buchli, které byly v provozu padesát let.
SBB-CFF-FFS, Švýcarsko -
SBB Be 2/5 (prototypová lokomotiva),
SBB Ae 4/8 (prototypová lokomotiva),
SBB Ae 3/6 I,
SBB Ae 4/7,
SBB Ae 8/14 (11801).
Deutsche Reichsbahn, Německo -
E 16 (116),
ET 11.01 dvojité motorové jednotky Bo 2 +2 Bo postavené v roce 1938 bez rámu a v 60. letech přestavěné bez pohonu Buchli.
SNCF -
SNCF Class 2D2 5400 (vzájemný pohon),
SNCF Class 2D2 5500 (vzájemný pohon),
SNCF Class 2D2 9100 (vzájemný pohon).
Indonéská národní železnice -
3000 - čtyři lokomotivy 1 Do1 pro elektrickou soustavu 1,5 kV, vyrobené SLM a BBC v letech 1924 a 1926, vyřazeny cca v roce 1976 - první typ s podvozkem Java.
Japonské vládní železnice -
7000 - dva (1A)Bo(A1), vyrobené v roce 1926, později přečíslované jako třída ED54 (ja).
Indické železnice -
EA/1 a EA/2 (později WCP-1 a WCP-2) - 2 BoA2 - 22+1 jednotky vyrobené v letech 1928-30 firmami SLM, Vulcan Foundry a MetroVick,
EB/1 a EC/1 (později WCP-3 a WCP-4) - 2 Co2 - jednotky 1+1 vyrobené v letech 1928 a 1938.
RENFE - RENFE série 272, objednaná předchůdkyní firmou NORTE, 12 strojů zkonstruovaných v roce 1928 jako Stk 2 Co Co 2 pro napájecí napětí 1,5 kV.
Paulista-Railway, Brazílie - stroj 320, 1 Do1, postavený v roce 1932.
Československé státní dráhy - lokomotiva E 465.0 - 2 Stk 1 Do1 pro napájecí napětí 1,5 kV z roku 1927 . sešrotován v roce 1962.
Pennsylvania Railroad, Spojené státy americké -
Pennsylvania Railroad O1b - 2 lokomotivy Stk 2 Bo2 postaveny s vnitřním rámem a dvěma hnacími motory na nápravu.
Circumvesuviana, Itálie - lokomotiva 1 Do1. 5 jednotek 0301 vyrobených v roce 1931 a 0302-0305 vyrobených v roce 1934. Všechny postavil Tecnomasio Italiano Brown Boveri.
PLEASE NOTE: Due to the small edition size and the great demand for this item, allocations are expected to occur.
UPOZORNĚNÍ: TITUL JE VYROBENÝ V OMEZENÉM MNOŽSTVÍ JAKO UMĚLECKÝ PŘEDMĚT. UVEDENÁ PRODEJNÍ CENA JE PLATNÁ DO VYPRODÁNÍ TUZEMSKÝCH ZÁSOB.